![31600901](https://static.jutarnji.hr/images/slike/2024/09/02/k_31600901_640.jpg)
Hajdukovi navijači s iznimnom su napetosti čekali vijesti o prvom pojačanju "bijelih" za nastavak utrke za titulom prvaka. U utorak navečer potvrđeno je da je to mađarski internacionalac Laszlo Kleinheisler, a predstavljan je, kako već to običava u Hajduku, objavom iz PR-tvornice u pogodnom trenutku, na portalu splitskog kluba i društvenim mrežama.
Svi su uvjereni da je Kleinheisler pojačanje za Hajduk, njega su "bijeli" željeli uzeti još u prošlom zimskom transfernom prozoru, ali ipak je prodan u Panathinaikos za pola milijuna eura. Tamo se baš i nije naigrao (ubilježio je svega pet nastupa, i to s klupe). No, Hajdukovi navijači drže da je to novi potez čarobnjaka, kako ta masa tretira sportskog direktora Mindaugasa Nikoličiusa, tako da se taj transfer ocjenjuje doslovno kao prava bombetina.
Na Poljudu se tako gomilaju strani igrači, što izaziva prijekor pojedinih Hajdukovih veterana, nezadovoljnih kad na pričuvnoj klupi vide brojne strance, jako dobro plaćene, bez obzira dolaze li na posudbu ili bez plaćanja odštete.
Međutim, treba shvatiti nastojanje vodećeg tandema kluba Lukše Jakobušića i Nikoličiusa, da treneru Mislavu Karoglanu osiguraju iskusne igrače za nastavak borbe za naslov prvaka. Zato se može prihvatiti robovanje sintagmi "cilj opravdava sredstvo", uz uvjet da se Hajduk nakon dugih 19 godina zaista domogne titule prvaka.
"Cilj opravdava sredstvo"
U prošlosti su dres Hajduka znali nositi stranci, a otkako je Hrvatske, znači od 1992. (prvi je bio Albanac Eduard Abazi) do ovih dana, broj legionara je rastao, sada je dosegao broj od 104 igrača. Poplava takvih angažmana posebno je narasla u vrijeme stolovanja predsjednika Ivana Kosa i njegova transfer-meštra Marija Branca, pa je ta praksa nastavljena dolaskom Nikoličiusa u siječnju 2021.
Kada se analiziraju sva ta dovođenja igrača, lako je zaključiti da su malobrojni "bijelima" bili od koristi. Vodeće uloge u onim sastavima koji su okitili naslovom, svega pet stranih nogometaša ostavilo je pozitivan dojam: Albanac Eduard Abazi 1992. (18 nastupa na 22 utakmice), Bošnjak Mirsad Hibić u dva navrata (1994. 32/34, 1955. 27/30), zatim Makedonac Igor Gjuzelov (2001. 20/32), još jedan igrač iz Bosne i Hercegovine Dario Damjanović (2005. 22/32), dok su ostali imali minorne uloge.
Hajduk je u praksi u svojoj povijesti bilježio uspjehe jedino kad su na djelu u većini bili igrači iz njegova inkubatora, što je navelo navijače da u kodeks upravljanja klubom uvrste zahtjev poznat prema formuli "naša djeca, plus nekoliko pojačanja".
Skokinih sedam godina
Od svih došljaka u Hajduk sa stranim putovnicama, status istinskih pojačanja, prema svim kriterijima, zaslužili su malobrojni: rečeni Hibić (četiri godine na Poljudu), zatim svakako Josip Skoko, Australac hrvatskih korijena (u dva navrata odigrao je čak sedam prvenstava), Bošnjak Senijad Ibričić (pod ugovorom tri godine). Tu bi trebalo pridodati Amerikanca Rokasa Pukštasa, koji je ipak ponikao iz akademije, debitirao je pod trenerom Valdasom Dambrauskasom 29. travnja 2022. (starter protiv Hrvatskog dragovoljca, 2-1 u Splitu), a u sljedeće dvije sezone prometnuo se u standardnog prvotimca. Kao i Kanađanina Niku Sigura, pa čak i Emira Sahitija.
Od svih tih stranaca, osim Skoke sa svojih sedam sezona, po četiri godine status prvotimaca imalo je još sedam igrača, trinaestorica su zarađivali profesionalni kruh tijekom tri, čak njih trideset dvije sezone, a masa njih, pedeset trojica, po jednu godinu.
Uglavnom, radilo se o prolaznicima, moglo bi se lako zaključiti da su dobivali angažman radi iskušavanja, ali bilo je tu pogodovanja menadžerima, kojima su isplaćivane provizije, katkad i iracionalne. Bilo bi poučno saznati detalje transfera Borje Lopeza, koji je u Hajduk došao bez odštete iz Barcelone 2, uz navodno bogato plaćenu komisiju menadžeru (navodno 200.000 eura, možda i više), uz naznaku da je imao veliku mjesečnu gažu (opet, navodno, od 20.000 eura), tako da se može zaključiti kako je sveukupni trošak za Hajduk tijekom te dvije godine Borjina igranja iznosio 700.000, moguće i više, da bi ga "bijeli" - gledaj paradoksa - na kraju otpustili za svega 50.000 eura.
Kolika li je rastrošnost bila prilikom dovođenja tri lijeva beka Memolle, Filipa i Fomitschowa, nakon čega se 2018., otkrio izvanredni potencijal Domagoja Bradarića, kojeg je Hajduk odmah, nakon prve sezone kao prvotimca, ekspresno prodao u Lille za 6,5 milijuna eura, pa je sada prvotimac Salernitane u Serie A na nišanu mnogo jačih klubova.
Uvjeti za prolaznu ocjenu
Usput, sve nade da bi se taj mladić mogao vratiti na Poljud čiste su navijačke iluzije, kao što je neostvariv povratak Tome Bašića iz Lazija. Preostala je vjera u povratak Ivana Perišića Njegova pojava na polnoćki u konkatedrali svetog Petra u Splitu izazvala je pomamu optimizma navijača Hajduka.
I za kraj, treba ponoviti, sva Nikoličiusova čarobiranja, uz odobrenje predsjednika Jakobušića, pa i pozitivno povlađivanje članova Nadzornog odbora, dobit će prolaznu ocjenu, i to privremenu, u slučaju da Hajduk zaista napokon postane prvak. A onu definitivnu, kada "bijeli" zaigraju u grupnom europskom natjecanju. U protivnom, većina tih dolazaka na Poljud bit će tretirana kao promašaji.